Översättning: Merc
www.SweSub.nu -Texter att lita på-
Atarot militärflygplats Israel 1966
Andas.
Vi ska aldrig glömma hur unga de var.
Min pappa, Stephan Gold, var den yngsta enhetschefen i Mossad.
David Peretz fyllde 29 år när han var ute på uppdrag.
när min mamma korsade gränsen,
över till sovjetkontrollerade Östberlin,
var hon bara 25.
De hade modet att möta den obeskrivliga ondskan.
En man vars sadistiska experiment
lämnade tusentals lemlästade eller döda,
som blev känd under namnet som besudlar medicinhistorien,
Kirurgen från Birkenau.
Deras uppdrag var att fånga honom
och ställa honom inför rätta i Israel.
Istället slutade det på Östberlins gator.
Dessa tre vågade återuppleva Israels största mardröm,
dess största smärta.
Och bara genom att möta monstret,
hjälpte de till att utplåna det.
Denna bok är tillägnad min inspiration,
min moder, Rachel Singer.
Mamma.
Jag är så stolt över att vara din dotter.
- David Peretz? - Ja.
- Är jag väntad? -Ja det är du.
Kan du följa med mig?
Då går vi.
Mår du bra?
Förlåt, jag tror jag...
- När ska du sluta? - Sluta med vad?
Rökningen.
Jag slutade dricka alkohol. Vad mer kräver du?
Okej, snart.
Jag hoppades det. Gör det för din sonsons skull.
Jag har markerat stycket. Kanske från kapitel 11.
Bra, Tack.
Du måste vara väldigt stolt.
Ja, det är jag. Det är en stor bedrift.
- Jag är väldigt stolt över henne. - Du var väl ovärderlig vid researchen?
Faktum är att mor motsatte sig förhören det var pappa som pratade.
Jag är den enda journalisten i Israel som hon inte vill prata med.
Jag trodde inte han kunde komma.
Sitt ner.
- Det trodde jag också. - Herregud, det måste vara valår.
Pappa, du kom.
Jag kom.
- Rachel. - Stephan.
Det är du som är experten, så du kanske kan berätta en sak.
Vem är snyggingen på det här omslaget?
- Gick det bra? - Hon var underbar.
Jag vill bara tacka er för att ni kom till lanseringen av denna underbara bok.
Och jag är säker på att vi alla är speciellt glad
över att ha två av hjältarna ur berättelsen hos oss här i kväll.
Och en av dem har gått med på att läsa ur boken för oss.
Rachel Singer.
"På kvällen den 31:a December"
"började regnet att tillta i styrka"
"De hade blivit så isolerade från omvärlden,
"att det bara var när hon såg ut genom fönstret
"som Rachel kom ihåg att det var nyårsafton."
"Det var fyrverkerier på himlen,
"och alla andra i Berlin firade. "
Vad är det som är så viktigt? Vart ska vi?
Vi är på väg till Davids lägenhet.
- David? - Jag vet att han hälsade på dig igår.
Vad är det här...den svartsjuke ex-maken eller underrättelse-agenten?
Vad ville han?
Han berättade att han hade rest, att han hade undervisat.
Vi talades vid ett par minuter, och sedan var jag tvungen att gå.
Fråga honom själv om du inte tro mig.
Varför gjorde han det?
Min bil väntar utanför.
Kom hit!
- Tack! - Ingen orsak.
- Hur var resan? - Bra, alla hälsar så gott.
Du har klippt dig.
- Det är snyggt. - Tack.
- Jag heter David. - Jag heter Rachel.
Berlin, Sovjetiska sektorn, Östtyskland 1965.
Stephan. Det här är Rachel.
- Var sover jag? - I mitt rum.
Jag flyttar in i hans rum.
Vad tycker du om din nya fru?
- Hon är alldeles för ung. - Mycket snygg.
Du la inte märke till det. Vet du vad jag har lagt märke till?
Du lägger inte märke till kvinnor. Det har jag lagt märke till.
- Hur länge har jag känt dig? - Jag vet inte.
Två år, du tittar aldrig efter kvinnor på några av de ställen vi varit.
Finns det något du vill berätta för mig innan jag lägger mig i sängen?
Jag tror du precis lade märke till.
Bakifrån, nu.
- Var kommer du ifrån? - Argentina.
- Verkligen, var då? - Córdoba.
- Vad gjorde du där? - Min man är industri-kemist.
Han ser inte ut som en kemist.
Hon kommer inte att gå sönder.
Vad gjorde du innan?
Innan Argentina bodde vi i Ungern,
där min man studerade kemi.
Vad gjorde du i Mossad?
- Förbindelse. - Vad jobbade du med där?
- Översättare. - Översättare?
Så det är första gången du är på fältet?
Bra, det är bra.
Välkommen till uppdraget.
- Jag väntar här. - Det tar inte lång stund.
Fru Roget...
God morgon, fru Roget...
...Jag är Dr. Bernhardt.
God morgon, doktorn.
Var snäll och försök slappna av vi ska bara göra en liten undersökning.
Om det känns obehagligt, säg bara till.
- Ja. - Bra.
Det här är min hand och det här är ett speculum...
...det kommer att kännas lite kallt.
Får jag fråga hur gammal ni är?
Tjugofem.
Och hur länge har ni...
... och er man försökt få barn?
Nästan två år.
Dina äggstockar ser bra ut, din livmodershals är något bakåtlutad.
- Verkligen? - Men det påverkar inte fertiliteten.
Vilken lättnad.
Ni har en svag brytning fru Roget, var kommer ni ifrån?
Argentina, vi har precis flyttat hit.
Det här kanske sticker till lite grann.
Argentina...Buenos Aires?
- Ja. - Underbart.
Jag var där en gång när jag var ung...
...vi gick på operahuset.
Vad är det nu operan heter?
- Teatro Colon. - Just det.
Underbart...ja.
Tyvärr måste vi göra ytterligare undersökningar,
Är det okej?
Bra, Duktig flicka.
Så...är allt som det ska?
Nästa läkarbesök är på onsdag.
Ursäkta mig.
Västberlins pendeltågssystem.
När muren byggdes hamnade en del stationer på fel sida,
i den östra sektorn.
De är låst och vaktad av soldater.
De kommer att skjuta för att döda så de förhindrar varje flykt.
- Det är där vi för ut honom. - Det är en spökstation.
Tågen passerar stationen på detta spår,
- men de stannar inte. - Vanligtvis.
Ett, två, tre, fyra...
- Fjorton sekunder per tåg. - Stationen är alltid bevakad.
Och trapporna till spåren är avspärrade.
Vår tågförare gör ett extra stopp under bron.
De två sista vagnarna kommer vara här. De kommer att vara tomma.
När tåget väl har stannat så kan vakterna inte se det här staketet,
eller någonting som händer bakom det.
Och på andra sidan stängslet finns det en postdepå.
Skåpbilar kommer och går hela dagen.
Vi är bara en till skåpbil som passerar.
Väl inne i VästBerlin så kommer det finnas transport till Tempelhof flygbas.
- Och ett privat plan till Israel. - Det var omslaget...
Nu behöver vi bara presenten.
Prova den här.
- Hur känns det? - Mycket bra.
Här har vi en Mossad-agent, med många års träning,
mästare i prickskytte och närstrid,
och ditt första uppdrag är att sy.
Svart bälte i sömnad.
Jag säger aldrig emot en beväpnad kvinna.
Förlåt.
- Vad är det för något? - Det har ingen namn.
- Skit. - Nu har det ett namn.
Jag fyller år idag.
Vid 18, gifter vi oss.
Allt det där är för sent för oss.
Är du 29?
När du är i tjugoårsåldern måste du fullfölja ditt livs mål.
- Vad har du för mål med livet, Rachel? - Jag försöker ta reda på det.
- Ungdom. - Du då gamle man, har du några mål?
Ja, vi tror på mål inom min familj. Vi är drivna män.
Min pappa var museumintendent när han var 50.
- Så vad är ditt mål? - Museumintendent när jag är 40.
Vilka livsmål strävar du efter, David?
- Det här. - Är det allt du vill?
Nej, berätta nu. Vad vill du ha ut av livet?
Jag vill fånga Vogel.
Jag vill dra honom inför rätta och jag vill att världen ska se...
...så att alla vet vad han gjorde.
Jag vill att alla ska veta sanningen.
Och jag vill ha ett glas till.
- Glöm det. - Vad ska jag glömma?
Jag har levt med honom i två år och jag känner honom inte.
Ingen känner honom, han är ensam.
Hans familj då?
- Alla? - Ja, alla.
Det kanske inte alltid är en välsignelse att överleva.
- Hur hittade ni mig? - Ursäkta?
Vem berättade om mig?
Remitterades ni av en läkare?
Dr. Eisenberg.
- Hur mår den gamle juden? - Bara bra.
Fru Roget, har ni en historia av infertilitet i er familj?
- Har ni regelbunden menstruation? - Nej.
Jag tror att vi har funnit problemet.
Era äggledare är fortfarande omogna... ...vi behöver hjälpa dem med det.
Bara en liten spruta.
Vill ni att jag ska fortsätta med behandlingen?
- Hur många syskon har ni? - Inga.
Ursäkta mig.
Tryck här.
Ni är alltså enda barnet...
...ändå säger ni att det inte finns en historia med infertilitet?
Jag miste min mamma i kriget.
Stackars barn.
Mår du bra?
Hans identitet har bekräftats. Vi har grönt ljus.
I övermorgon.
Det är modigt det du gör.
Jag är inte modig.
Jag är vettskrämd.
Men du gör det ändå för du vet hur viktigt det är.
Det är whiskey.
Du är så vacker.
Det är min hand... och det här är speculum.
- Hade ni samlag igår kväll? - Ja.
Det är bra... det var en väldigt bra tidpunkt.
Jag tror vi kommer att få se resultat.
Nu kan du bara hoppas och tro, det säger jag till alla mina patienter.
Men de på Birkenau då?
Hjälp! Syster!
Doktorn...
- ...fort...han kollapsade. - Herregud, vad hände?
Jag vet inte. Jag har ingen aning... han tog sig för bröstet och föll ihop...
Han lever...Han lever...
Sos-Alarm Berlin Mitte.
En ambulans till Gustav-Adolf-Strasse. Läkarmottagningen.
Min man har fått en hjärtinfarkt...
- Andas han? - Ja.
Vi kommer med en gång.
Hör du mig? Ge inte upp, lämna mig inte.
Säg någonting...säg någonting...
De är här, stanna med honom. Jag går och möter dem.
Följ mig...
- Vi måste ta honom till sjukhuset. - Kom fru Bernhardt, allt kommer gå bra.
- Var snälla och ta väl hand om honom. - Han kommer att klara sig.
- Jag är ledsen, ni kan inte följa med. - Men jag måste, jag är hans fru.
Det går tyvärr inte, nya regler.
Var inte orolig, han är i goda händer.
- Hämta era saker och åk till sjukhuset. - Tack.
Har du eld?
- Är du ny här? - Första skiftet.
- De sa att det var okej att ta en paus. - Ja, det är okej.
- Arbetar du till midnatt? - Ja.
Efter sena skiftet går de flesta av oss till Vetter.
- Känner du till det? - Det är precis runt hörnet.
Fortsätt, kamrat...
...du får inte stanna här.
Det ligger något på spåret längre fram!
Jag slutar om en halvtimme, kan inte du gå före och beställa en öl åt mig.
Om en halvtimme då.
- Vilken skåpbil var det? - Jag tror det kom därifrån.
Nej, det var en av de där, vi ser efter.
Vi måste få honom på tåget. Hjälp mig med honom.
Stanna där! Vad gör ni här?
- Jag arbetar här, jag tar en paus. - Papper!
Det finns ingenting här, ge er iväg nu.
- Vi åker, nu! - Inte utan henne.
Stängslet...någon har klippt...
Hoppa!
Ner!
Är han död? Vakten som såg dig, är han död?
Nej.
Hur kunde Vogel kvickna till? Hur fan gick det till?
Gav du honom hela injektionen?
Jag vet inte. Jag trodde jag gjorde det!
- Vi har misslyckats med vårt uppdrag. - Det är inte över.
- Vi svek vårt land, våra familjer! - Det är inte över, vi har honom ännu.
Vi har honom fortfarande!
Fick ni kontakt?
Finns det en plan?
- Vad sa de? - Det kommer ta tid.
De behöver öppna upp en ny rutt.
De behöver hitta politisk hjälp.
De kommer att försöka med amerikanerna.
Vi arbetar i skift med att vakta honom.
Vi ger honom mat vid slutet av varje skift.
- Vi tar honom tillbaka levande. - De har sett dig, du lämnar inte huset.
Vi kan göra det här.
Vi tar honom tillbaka till Israel.
Vi visar världen vad han gjort.
Min fru?
Är hon skadad?
Mår hon bra?
Snälla, säg att hon mår bra.
- Du får inte prata med honom. - Jag sa inget.
Du får inte lyssna på honom. Jag är inte arg, jag bara säger...
..vi pratar inte eller lyssnar på honom. Han finns inte, han är inte mänsklig.
Vi har fått ett datum.
Om tio dagar, amerikanerna hjälper oss.
Bra.
Nej.
Varför dödar ni mig inte direkt?
Hur kan ni låta mig vänta på döden så här?
Jag vet vad du vill.
Du vill lämna över mig till de andra... så det kan bli en jävla skenrättegång.
Sen, när de dödar mig...
...kan du säga till dig själv...
...att det inte finns något blod på dina händer.
Men det är inte sant.
Det finns blod på dina händer.
Du är min mördare.
Ja...
Gör det.
Du vill göra det...
Gör det.
Just det.
Det hade jag glömt.
Ni judar har aldrig vetat hur man dödar.
Bara hur man dör.
Det jag ångrar mest i mitt liv... är att vi aldrig kunde få barn.
Min hustru skulle ha blivit en underbar mamma.
Du borde pröva citroner mot illamåendet på morgnarna.
Det sägs att det hjälper.
Vad heter du?
Hannah, Sarah, Rachel, Esther?
Ni judar håller er nära era rötter, inte sant?
Det är en bra sak, mycket bra.
Jag förstår dig fullständigt.
Du ljög inte på kliniken när du berättade om din mamma, inte sant?
Om hennes död.
Jag beklagar förlusten.
-Vad hände? - Ingenting, ingenting.
- Vad är det som är på tok? - Han förstår oss.
Han pratade precis med mig.
Han vet vad vi säger, vad vi tänker.
Det är okej, det är snart över.
Varför åkte du inte?
Vid stationen, du kunde kommit undan. Varför gjorde du det inte?
Vad sa de?
- Det kommer inte att ske. - Vad fan betyder det?
Amerikanerna har dragit sig ur. Har han fått mat?
- Gav du honom mat? - Vi måste ta honom till flygbasen.
Jag pratar med henne! Det ska vara hennes skift nu...
men istället för att göra vad hon ska så är hon här ute med dig.
Svara på den förbannade frågan! Gav du honom mat?
Ja, jag gav honom mat.
Det finns ingen plan. Det finns ingen jävla plan!
Polisen är överallt. De söker igenom husen.
Vi dödade en man, och nu vill amerikanerna dra sig ur.
De vill inte ha med oss att göra, och de backar ur så fort de bara kan.
- Nej, de kan inte lämna oss. - Jo, eftersom vi strulade till det.
Vi strulade till allt, så nu får vi klara oss själva.
Blev du skuggad? Kan du blivit det?
- Är det dom, så dör han. - Du kan inte göra så här.
- Han får inte komma undan. - Det här är inte uppdraget.
- Flytta på dig! -Gör det inte.
- Det här är inte vad vi är här för. - Jag bestämmer vad vårt uppdrag är.
- Vi avslutar det här. - Flytta på dig, för helvete!
Det var en kvinna som bor på bottenvåningen,
Hon bjöd oss på nyårsfest.
Vi kommer att ta oss ut.
De hittar på en annan plan.
Vad sysslar du med?
Det är ditt skift.
- Visste du om det här? - Om vad då?
Hans mun är igentejpad. Vill du att han ska kvävas?
Jag var trött på att se hans ansikte. Gå tillbaka in till honom.
Gör det inte igen.
Du ger inga order, det är ditt skift. Så gå tillbaka dit nu.
Sluta!
Vi är inga djur.
- Kom ihåg vad vi är. - Och du ska komma ihåg vad vi inte är.
- Vad gör du? Du kan inte gå ut. - Jag måste gå ut.
- Flytta på dig, jag ska gå. - Hon vill gå ut.
Ett par minuter, ingen kommer se mig! Jag vill bara ta en promenad.
- Du kan inte gå ut. - Jag måste få luft! Jag kan inte andas!
Låt bli mig!
Tack, David.
Om jag fick välja skulle jag föredra att Rachel matar mig.
Så försiktig.
I ett annat liv skulle hon vara en utmärkt sjuksköterska, tror jag.
Hur mår hon idag?
Ni borde låta henne vila mer.
Det är en farlig tid, de första två månaderna av en graviditet,
Du visste inte.
Och du är inte fadern.
Jag trodde det skulle vara du. Jag trodde... jag vet inte.
Sättet du tittar på henne.
Sättet som hon tittar på dig. Det måste vara svårt.
Jag skulle inte ha tagit Stephan som äkta make.
Alldeles för ärelysten, alldeles för... Jag vet inte.
- Medans du...dig kan se med barn. - Håll käften!
Jag känner sympati för ditt lidande.
- Vad vet ett monster som du om lidande? - Jag är en läkare, David.
Du har gjort barn blinda när du försökte ändra färgen på deras ögon.
Du injicerade bensin i folk.
Du bytte ut händer och fötter och du såg på när de...
Det är inte läkekonst. Det är sjukt.
Så vi var alla galna? Är det svaret?
Det finns inget svar. Jag letar inte efter något svar.
Jag försöker inte...
Du darrar.
Jag tror det är du som är rädd, David.
Rädd för monstret.
Varför tror du det var så lätt att utrota ert folk?
Er svaghet.
Jag såg den, jag såg den varje dag.
Varenda en av dem tänkte bara på hur de skulle kunna slippa att bli pryglade,
eller sparkade eller dödade. Alla tänkte bara på sig själva.
Varför tror du att det bara krävdes bara fyra soldater...
...för att leda tusentals till gaskammaren?
Eftersom inte en enda av de tusentals hade modet att göra motstånd.
Inte en enda skulle offra sig själv.
Inte ens när vi tog deras barn.
Så jag visste då att ditt folk inte hade rätt att leva.
Ni hade ingen rätt..
- Klarar du dig? - Ja.
Ut!
Ingenting, inte ett spår. Ingenting alls.
Han kanske tar sig till huset, försöker att få ett meddelande...
Han kommer inte att ta sig till huset!
Han har försvunnit!
Det tog femton år att hitta honom.
Han har försvunnit och ingen kommer någonsin att hitta honom igen.
Så vad gör vi? Ska du ringa telefonsamtalet?
Ska du berätta för dem hur han fick en förbannad bit av en sprucken skål?
Underbart, försök bara inte dra med mig ned i skiten..
Jag har inte gjort något fel! Kom ihåg det!
Det är mitt fel, det var mitt skift.
Det skedde på grund av mig.
Jag lät honom smita.
Och ingen kommer någonsin att hitta honom igen.
Ingen kommer någonsin att hitta honom igen.
Tänk om han inte flydde?
- Vad pratar om? - Bara fyra personer vet vad som hände..
vi och han, och han kommer inte prata.
Ingen kommer någonsin att höra av honom igen.
- Ingen behöver veta vad som skedde. - Han rymde.
Det är sanningen. Men den behöver vi inte ta med oss hem.
Sanningen kan vara precis vad vi vill. Sanningen är att Vogel försökte fly.
Du kämpade med honom och blev skadad.
Sekunderna innan han lyckades fly,
fick Rachel tag på pistolen och sköt honom.
Vi gjorde oss av med honom, med kroppen.
Gjorde oss av med varenda spår av kirurgen från Birkenau.
- Vi kan inte ljuga om det här. - Vet du, vi måste!
Det handlar inte om oss. Det handlar om Israel.
Detta är nationell förödmjukelse! Vi kan inte visa att vi misslyckades!
Och till slut ruttnar Vogel bort i någon fjärran djungel...
alltid spanandes över sin axel, i väntan på en kula.
Kanske det är ett värre öde. Kanske det är...
Det viktiga är rättvisa.
Rättvisan ser ut att ha skipats.
Han har försvunnit. Vad spelar det för roll, han är borta.
Han har rätt! Det spelar ingen roll. Det spelar ingen roll!
Vi behöver bara komma överens om att vi aldrig pratar om det här.
Vad som än händer...
Sanningen stannar i detta rum, Är vi överens?
Säg det. Jag vill höra att ni säger det.
Säg det.
Avgjort.
Rachel, säg det.
Det är en ed.
Säg det.
Hur kunde detta ske? Vi skulle aldrig höra av honom igen.
Vi vet inte om det är han!
- Om du läser det, så ser du att... - Han lever! Han är i Ukraina!
- Vad mer står det att läsa? - Det är en internet-berättelse.
En psykiatrisk patient hävdar att han är kirurgen från Birkenau!
Någon galen gammal man.
Hur hittade du det?
David kom tillbaka efter lång tid, jag ville veta varför.
Jag låter söka igenom hans lägenhet, och vi hittar det i hans dator.
Sa han någonting till dig om det igår kväll?
Rachel, sa han någonting?
- Varför tog han livet av sig? - För han kunde inte handskas med det.
Jag sa att vi blev tvugna till det, men han klarade det inte.
Han trodde att hela berättelsen skulle läcka ut och han greps av panik.
"Handskas med det"?
Vad betyder det? "Handskas med det."
Jag sa åt honom att hitta Vogel. Jag sa åt honom att avsluta det.
Visste du att han hade varit sjuk?
Det visste du, inte sant? Du visste att han hade varit sjuk.
- Du visste att han inte var nog stark! - Han tog ynkryggens utväg.
Du kunde ha låtit det vara! Det var en gammal man på ett sjukhus.
Ingen skulle ha trott på det. Ingen skulle ha lyssnat.
Det finns en journalist i Kiev.
Yuri Titov.
Han hörde om berättelsen och skulle vilja intervjua Vogel.
Då faller allt samman.
Vi vet inte på vilket sjukhus han finns, men journalisten vet.
- Du måste hitta honom. - Vad säger du?
David är ute ur leken, jag kan inte göra det.
- Du är den enda som är kvar. - Är du galen?
- Vi kan inte... - Jag kan inte göra det, jag kan inte!
Titta på mig. Jag kan inte.
Det är 30 år sedan jag var agent.
Du är galen. Nej, jag kan inte göra det!
Du måste göra det, Rachel.
Eftersom du har tagit äran åt dig under trettio års tid.
Och så har vi Sarah.
Jag gör det inte!
Helvete!
Jag visste att det här skulle hända!
Jag visste att vi skulle straffas, att vi skulle få betala för det.
Jag trodde jag redan hade straffats.
- Gud spränger inte bilbomber. - Jag syftade inte på rullstolen.
Om jag kunde resa tillbaka, så skulle jag ändra på allt.
Men det finns en sak jag aldrig skulle vilja ändra på.
Hon kommer aldrig få reda på det!
Hon kan aldrig få reda på det.
Kom ner!
Kiev, Ukraina.
Jag söker "Ukrainas kvällsnyheter"...
- Första våningen. - Tack.
Cigaretter, tack.
Ja...tack.
När jag låg där på golvet,
Jag tror inte att jag tänkte på mig själv alls då.
Jag tänkte på min mamma.
Jag tänkte på hur hon led i Europa under kriget.
Samma fråga till herr Peretz.
Skit i honom.
Skynda dig.
Gå och lägg dig, Sarah.
Välkommen.
Ni är båda så vackra. Jag kan omöjligt välja.
Min egen fest, och du är den enda vän jag har.
Alla är Stephans vänner.
Stephans flickvänner.
Tro inte han är intresserad av dem. Han bara försöker straffa mig.
- För vad? - Allt.
För att jag blev gravid. För att jag inte älskar honom.
För dig, David.
Jag trodde tystnaden var för soldaterna, inte för mig.
- David, jag pratar med dig. - Jag ska gå.
- Lämnar du Mossad? - Ja, Mossad, Israel.
Vart ska du?
Jag vet inte.
Grekland först...sedan vet jag inte.
- När? - I kväll.
Lägg av...
Varför skulle du göra det?
- Du kan inte ge dig iväg. - Jag kan inte göra det här längre.
Inget av det här.
Om jag stannar...
- Jag vet inte. - Handlar det om idag, om föredragen?
- Jag och Stephan gör det inte längre... - Följ med mig.
Vad sa du?
- Följ med mig. - Jag kan inte.
Det kan du, det kan du.
Vilket vackert fotografi, Rachel. Ni ser ut som änglar.
- Hon är underbar, Stephan.
Gillar du det? Jag tog den där.
Bra att du har en annan karriär. Om du skulle hamna i onåd.
Det kan ske snarare än du tror.
Kan du komma och hälsa på Michael? Han har frågat efter dig.
Ursäkta mig jag vet att jag är sen men hinner jag sätta in en annons?
Trettio Grivna för tjugo ord... därefter en Grivna per ord.
Tack.
Det var konstigt. Jag satte på larmet.
- Bytet. - Så kan du inte göra.
Jag skriver en skuldsedel!
Andrei lånade pengar för att ta Katia till Club Oxygen.
- Du kommer få sparken. - Det är du värd.
Du gör så jag får sparken!
Det är jag värd.
Jag ska säga er, den stunden då jag låg på golvet,
tänkte jag inte alls på mig själv.
Jag tänkte på min mamma och hur hon hade lidit i Europa.
Och jag tror att det var det som gav mig styrkan att komma igen.
- Vet Stephan att du är här? - Jag tror det.
Vår relation försämrades.
Vad gör du här, David?
- Vad gör du? - Städar upp.
- Jobbar du nu? Låt det vara. - Nej, det gör jag inte.
Han är på Babenko-sjukhuset.
Det ligger alldeles utanför Vinnycja.
Ungefär 250 kilometer sydväst om dig.
- Vilket namn går han under? - Ivan Schevchuk...han har rätt ålder.
- Och när tänker Titov intervjua honom? - I morgon, och han vet hur jag ser ut.
Det kommer snart vara över. Och när...
- Vad gör du här, David? - Har du träffat någon annan?
Det var någon, men han försvann.
Och jag hörde aldrig mer av honom.
- Jag skrev brev till dig. - Men du skickade dem aldrig.
Hur länge sedan är det, 25 år? Så lång tid och inte ett ord.
Jag var sjuk en längre tid, Rachel.
Jag var inlagd på ett sorts sjukhus.
Var? Vad gjorde du i Mexico?
Jag reste mycket Sydamerika, Nordafrika. Jag var ständigt i rörelse...
Letade efter honom.
Varför?
Vad skulle du gjort om du hittat honom?
Jag hade berättat sanningen.
Jag hade gått till tidningen och sagt "Det här är kirurgen från Birkenau".
Och jag skulle slutligen ha fått se honom inför rätta.
- Och vad hade hänt med oss? - Vi hade blivit fria.
Vad som än hände oss, så skulle vi bli fri.
Håller du inte med?
Är du inte trött på att ljuga?
Om du hade hittat honom, hade du inte gjort likadant?
Kanske.
För tjugo år sedan. Men nu?
Hur som helst, det är inte bara vi, det är Sarah också.
Hon har inte gjort något fel.
Hon skrev en bok. Visste ni det?
Om sanningen kom fram nu, skulle den förgöra henne.
Jag skulle inte ha berättat sanningen.
Men du hittade honom aldrig.
Nej, det gjorde jag inte.
Boken lanseras i morgon.
Kan du komma? Jag vet inte om Stephan...
Tänk om vi kunde resa tillbaka?
Om jag hade väntat på dig. Om du hade kommit.
Hade det blivit annorlunda?
Vi kan inte resa tillbaka.
- Jag ska besöka herr Schevchuk. - Låt mig se efter.
- Är ni från tidningen? - Nej nej...
...Jag är herr Schevchuks systerdotter, Anna Baranova. Kommer ni inte ihåg mig?
Våra besökstider har inte ändrats. Elva till Ett.
Sitt ner.
Jag heter Yuri Titov. Jag ska besöka herr Schevchuk.
Patient Schevchuk finns på rum 414.
Ni kan sätta er där borta.
Vänta på mig!
Var snäll och håll upp dörren.
Är ni journalist?
Vet ni vem jag är?
Nej...
...nej, jag vet inte vem ni är.
Mitt namn är Dieter Vogel.
Jag är kirurgen från Birkenau.
Har ni hört talas om mig?
Ja, jag har hört talas om er.
Jag har dödat många tusen.
Ni får gärna fotografera mig.
Ett sista fotografi...
...på kirurgen från Birkenau...
Det hela har att göra med blod.
Vi är inte rädda för makten...
...det var vårt öde...
- Ja? - Det är inte han.
Vänta lite.
Det är en familjeangelägenhet. Kan jag få en minut, tack.
- Är du säker? - Det är inte han.
Det är någon gammal man som har hört talas om honom.
Tack gode Gud, det är underbart. det är...
Mår du bra, Rachel?
- Du hade fel. - Ja, tack gode Gud att jag...
Om David.
- Du hade fel om honom. - Om David?
Han tog inte livet av sig för han var rädd att historien skulle läcka ut.
När han kom för att hälsa på mig, frågade han efter någonting.
- Vadå? - Min tillåtelse.
Men jag gav honom den inte.
Jag ville inte låta honom berätta sanningen,
och han var trött på att leva i en lögn.
Sanning är en lyxvara, Rachel.
Vissa människor måste prioritera andra saker,
deras land, deras folk, deras barn.
Sarah är så stolt över dig.
- Det vill jag att hon ska vara. - Så klart du vill.
Jag vill göra något som gör henne stolt över mig.
Vogel måste ha varit här, Stephan.
- Folk måste få veta sanningen. - Lyssna nu!
Kabinettsmötet har börjat.
Ursäkta mig.
Varför kom du?
Varför var du tvungen att komma?
Var det Schevchuk?
Jag vet att jag inte borde pratat med honom.
Jag kan stoppa honom. Jag ska inte berätta något mer.
Yuri Titov.
"Mitt namn är Rachel Singer.
"Var snäll och publicera det ni är i färd med att läsa
"År 1965,
"var jag en del av ett uppdrag att kidnappa Dieter Vogel,
"kirurgen från Birkenau,
och föra honom till Israel för att ställas inför rätta.
"Vi har alltid hävdat att Vogel dödades när han försökte fly.
"Men det var en lögn."
"En lögn jag har levt med i trettio år"
"Och nu förstår jag... att jag måste berätta sanningen "
Översättning: Merc
www.SweSub.nu -Texter att lita på-